Released on www.Danishbits.org
VÄLKOMMEN TILL CUESTA VERDE
HUS TILL SALU
- Taylor... - Tangina.
Här!
Jag tror att vi äntligen har hittat det.
Vi grävde under swimmingpoolen.
Det här är precis under den gamla gravplatsen.
Det finns en närvaro.
Det är något fruktansvärt här.
För mycket kraft.
Jag har sett det. I drömmar.
Vad är det?
Var är familjen nu?
Har du gjort den där?
- Låt mig prova den mot armen på dig. - Mamma, det är för varmt för barnen.
OK. Är du klar?
Du har tur om inte tänderna ramlar ut efter det där.
Hittade du på den där smörgåsen själv?
- Nej, mormor hjälpte mig. - Å vad du narras!
Ge mig det röda garnet i korgen där är du snäll.
E Buzz!
Vad äckligt.
E Buzz, ner!
Kanske E Buzz vill ha lite senap.
E Buzz, ner!
När jag säger till honom går han ner. Ner!
- Ja, han lyder dig verkligen! - Lilla vännen?
Kan du räcka mig det gula garnet?
Å, Rob, så snällt att dela med E Buzz.
E Buzz vet hur man delar med Robbie.
E Buzz, ner!
Tack lilla vännen.
- Slå ut den. - Ja, slå ut den.
Pappa, varför kan inte vi ha TV som alla andra?
Nej, det kan vi inte.
Jaha, då får jag växa upp efterbliven, då.
Rob, man växer inte upp efterbliven för att man inte har TV.
- Här kommer Guerrero. - Heja Guerrero!
- Såg du det, Robbie? - Nej, det gjorde jag inte.
Du måste använda din fantasi.
Kom, vi måste prova ut den här lilla grejen.
Satan!
Hur ska jag kunna sälja den här till oskyldiga hemmafruar?
Inte vet jag.
Vad ritar du, lilla vännen?
Jag vet inte. Saker.
Du är duktig på att rita. Vill du bli konstnär när du blir stor?
Kanske. Jag har inte så stor lust att bli stor.
- Varför inte det? - Tror inte det är särskilt kul.
Jo, det är det visst det.
Jag hade roligt alla mina åldrar.
Det var något som var bra i alla.
När jag var i din ålder,
märkte jag att jag kunde göra saker som andra inte kunde.
Vad då för saker?
Jag bara... visste saker.
Och jag visste inte hur jag visste, men det gjorde jag.
Vad då till exempel?
En gång tappade min mamma bort ett armband
och jag visste var det låg.
Tre kilometer från vårt hus på ett ställe där jag aldrig hade varit.
Vet du ibland saker som du inte vet varför du vet?
Ja?
Det, lilla vännen, är en alldeles speciell begåvning som du och jag har.
Det är ingenting att vara rädd för.
Kommer det att hjälpa mig att bli balettdansös?
Säkert.
Du kan bli vad du än drömmer om.
- Avslag igen från försäkringsbolaget! - Vad?
Vi skulle aldrig ha sagt att huset bara försvann.
Det var precis vad jag sa. Man säger som det är - och vad får man? Ingenting!
De säger att om det försvann är det tekniskt sett bara borttappat.
Borttappat? Vad tror de? Att huset kommer att dyka upp igen?
Det är ett år sen - huset kommer inte tillbaka. Det känner jag på mig.
- Jag också. - Det vet jag, Steven.
Säg dem att... Nej, jag ska fylla i en fjärde ansökan.
Jaha. Och vad ska vi säga den här gången?Naturkatastrof, huskapning?
Steven... vi är så gott som panka.
OK, panka, men vi svälter inte.
OK, men jag tycker inte om att vi ska leva på mamma.
Jag tycker att vi har rätt till ett eget hus igen någon gång.
Å, älskling! Det är skillnaden mellan dig och mig, Diane.
Jag tror på ståndscirkulationen. Den nedåtgående.
Jag tycker om att gå ut på gatorna.
Jag tycker om att sälja dammsugare,
bära omkring apparaten, demonstrationsväskan.
Kom så lägger vi barnen.
Vi kan måla bilen i andra färger - självlysande.
Som vi gjorde när vi var hippies.
Den där mysko familjen är ute och åker igen!
Familjen som tappade bort sitt hus! Undrar om de hittar det åt oss, Diane.
Jag tänker inte bli upprörd över det här, men jag tänker skriva igen
och underteckna brevet "Presidenten".
Du är knäpp.
Steven...
Steven, du var aldrig någon hippie.
Du var aldrig någon hippie. Du var inriktad på att tjäna pengar.
Den enda orsaken till att du målade bilen och hade långt hår
var för att imponera på Cookie Gurnich.
Cookie!
Steven, säg inte vad Cookie kunde. Jag hatade dig då.
Men jag visste alltid hur jag kunde smickra in mig hos dig.
- Nej, det kommer jag inte ihåg. - Det gör du visst, det.
- Nej, det gör jag inte. - Jo, det gör du.
Nej. Jo, du sjöng den där dumma sången.
Det kommer inte att fungera, Steven.
Inte i skuggan av Cookie. Försök inte ens.
Det fungerar inte. Sjung inte sången!
Jag har aldrig förlåtit dig för Cookie.
Nick, då?
Gav sig Cookie verkligen?
Kommer jag olämpligt igen?
- Hej! - Hej, lilla stumpan.
Mamma, jag ska bli balettdansös.
- Fint. - Inte i kväll, raring.
- Läggdags. Säg godnatt, mamma. - Godnatt.
- Vi sover i vår egen säng i kväll. - OK.
Kom igen, Dodgers!
Kom så går vi!
Robbie!
Mamma, jag har pratat med kattungarna. De vill komma med oss hem.
Nej, raring. E Buzz skulle bli ledsen. Robbie!
Varför det?
Han är inte van vid andra husdjur. Robert!
Vad skulle du tycka om jag kom hem med en ny baby?
Ännu bättre än en kattunge.
- Mamma, jag har en helbra idé. - Nej, vi ska inte köpa någon TV.
Mamma, en present till pappa. Den är jättebillig.
Mamma!
Mamma, var är du?
Hej-
Har du kommit bort, min lilla flicka?
Är du rädd?
Då kan du komma med mig?
Nej.
Nehej. Då sjunger jag en sång för dig tills mamma kommer tillbaka.
Gud är i sitt tempel
Jordiska tankar
Tiger still
- Var är Carol Anne? - Jag vet inte.
Hon var här bredvid mig.
Carol Anne?
Carol Anne, vad var det som hände? Tappade du bort oss?
Jag vet inte.
- Tack. - Ingen orsak.
Ett sådant vackert barn.
Å, tack så mycket.
Förlåt, lillan. Vi gick in i en affär. Jag trodde du var med oss.
- Vad är det, lilla stumpan? - Mamma... jag vill gå hem.
- Mycket ovanligt. - De är bara som jag ritar.
Fult.
Vet du, hon kan se färger med händerna.
Mamma, vi vill inte höra sånt larv, hör du?
Och vi vill framför allt inte att Carol Anne får höra det.
Det är ingenting att vara rädd för.
Hur vet du vad vi ska vara rädda för? Du var ju inte där.
Berätta för mig, då. Det kanske hjälper.
- Jag berättade ju för dig. - Inte allt.
- Jag kommer inte ihåg allt. - Försök.
Jo... först dog kanariefågeln.
Och sen blev stolarna alldeles konstiga
och jag tyckte det var spännande, liksom.
Och sen...
försvann Carol Anne.
Och jag...
Vad är det, Diane?
Ingenting.
Jag vill bara fortsätta leva som vanligt. Det är över.
Diane.
Man måste gå in i livet utan rädsla.
Inge inte flickan rädsla. Hon har en alldeles speciell begåvning.
- Jag vill inte att hon ska ha begåvning. - Så menar du inte.
Jag går och lägger mig, mamma. Godnatt.
Jag är här om du behöver mig.
Ja?
Ja. Jag ska vara en snäll flicka.
Jag älskar dig också.
Godnatt, mormor.
- Hon visste att du älskade henne. - Å, att jag inte kunde få en dag till.
Vad är det för fel?
Robbie...
Mormor lämnade oss i natt.
Har mormor dött?
Allt är bra, mamma.
Ska vi plantera dem här?
Vad tycker du? Här?
Nej-
Här, då?
Nej. Jag vill att den ska vara här, just här.
- Där? - Just där.
- Precis här. - OK.
Gräv ett hål, du. Ett riktigt djupt hål.
Å, mamma.
Du fick mig alltid känna mig så trygg.
Jag älskar dig så mycket.
Mamma!
Kan du sätta på mig de här så att jag kan bli balettdansös med vingar?
Min lilla flicka, du kan bli vad du vill.
- Mamma? - Diane!
Hjälp mig-
Hej. Mormor?
Har du vingar nu?
Det har min balettklänning.
Mormor?
Vem är du?
Nej. Jag kommer inte ihåg.
Vad?
Hej, lilla flicka.
Jag är din vän.
Vi vill ha ängeln.
Carol Anne, vad är det som händer?
Carol Anne, vad gör du? Carol Anne, lyssna.
Vad gör du?
- Å, herregud. - Barnen.
- Barn! - Pappa! Mamma!
Vi kommer. Robbie!
- Robbie! - Var är ni?
Carol Anne?
De har kommit tillbaka.
Lugn, bara lugn.
Skynda er!
- Vem i helvete är ni? - Taylor heter jag.
Fint. Bra namn. Kom, så går vi!
Tangina Barrons skickade mig.
Hälsa till Magiska Maja från oss.
Steve, vänta. Varför skickade hon er?
Ingen idé att springa. Det hittar er.
Bättre att stanna här.
Kom, så åker vi. Ni kan stanna.
Vi ger oss iväg. Kom, barn.
Och du väcker mig klockan fyra på morgonen för att berätta det?
Det råkar alltid i olycka. Varför hänger du ihop med den där karljäveln?
För att jag gillar honom.
Pappa, måste vi flytta igen?
Jag vet inte, Robbie.
- Jag måste fundera på det. - Vart kan vi ta vägen?
- Disneyland? - Å, vad löjligt. Så barnsligt.
OK... Dunkin' Donuts-kaféet, då?
- Håll käften, knäppis. - Hallå där.
Här... Här får du. Gå och spela flipper.
- Ge litet till din bror. - Nej.
Kom, jag vill spela flipper.
- Vad ska vi göra? - Jag vet inte! Jag tänker.
Älskling, vi måste åka nånstans. Vi kan inte bara åka omkring.
Ja, mamma, bara du inte tar med honom hem till mig.
Kan vi få räkningen!
Lyssna, barn. Ni kan inte springa ifrån det här.
Det har tagit kontakt och ger sig inte för något.
Ni måste möta det öga mot öga.
Håll ihop. Älska varandra. Var modiga.
Mamma?
- Jag är inte din mamma. - Elspeth, hur är det med mig?
Vad hände?
Du blev alldeles konstig.
Det lät som hon. Jag förstår inte.
Man kan inte förklara sånt. Det bara händer. Utan anledning.
- Vad talar ni om? - Det spelar ingen roll.
- Vad vill ni? - Det var sant, det hon sa.
Vem?
Ni menar den där kvinnan?
Är ni i maskopi med henne därinne?
Jag är inte i maskopi med någon.
- Varför följer ni efter oss, då? - Jag kom för att hjälpa er.
Lyssna, ni förstår inte. Vi vill inte ha er hjälp.
Vi vill inte ha hjälp från någon. Vi vill bli lämnade i fred!
Steven, vänta. Varför skickade Tangina er?Varför kom hon inte själv?
Det är min typ av jobb.
Det kanske inte är något sammanträffande.
När den här killen dök upp, gick allt fel.
Ner från min bil.
In i bilen, Diane.
- In i bilen, barn. - Steven, vänta ett ögonblick.
- Vi lyssnar på karln. - Javisst, lyssna på honom, du.
- Jag vill åka hem. - Vi måste vara förståndiga här.
Vad är förståndig, älskling? Det är ingen som kan hjälpa oss.
Vi hoppar in i bilen och sticker härifrån.
Vart? Det följer efter oss vart vi än åker. Vi kan inte åka ifrån det.
- Varifrån kommer ni? - Från olika håll.
Det här är Katrina.
- Vad är det där? - Min medicinväska.
Amuletter.
Förstår ni?
Huset är OK? Är ni säker?
E Buzz håller med. Det är OK för tillfället.
Hunden håller med? Fantastiskt, eller hur?
Ja.
Er bil.
Jaha?
Mycket arg.
Jag lagar den.
Gör den lycklig?
OK.
Jag har läst om de där regndanserna. Jag vet.
Vi behöver inte regn.
Jag kan inte säga att Steven helt litar på honom än.
Ja, det är kanske inte så underligt.
Ja, tack så mycket, Tangina. Det ska vi. Adjö.
Älskling, hon säger att han är OK. Jag tycker vi ska ge honom en chans.
- Tangina säger att han är OK? - Ja.
- Så bra, då! - Var inte så tvärsäker, Steven.
Diane, jag menar, verkligen... det är absurt.
Jag har ingenting emot dem.
Du vet, jag menar...Jag har läst "Begrav mitt hjärta vid Wounded Knee"
och plöjde mig genom de flesta kapitlen.
Jag har lite indianblod i ådrorna, fast mamma ville aldrig veta av det.
Men, jag menar, tänk om den här killen har rymt från ett sinnessjukhus?
Mamma, kom och titta på det här.
Å, herregud.
Jag tror inte mina ögon.
- Vad gör ni? - Hej, mamma. Jag ska skydda familjen.
Låt mig se. Kom, så går vi ut, Robbie.
- Jag är stor nu. - Jag är fortfarande din mamma.
- Gå in i huset och vänta på mig. - Tack, mamma!
- Han vill vara vuxen. - Det finns många sätt att vara vuxen på.
Men jag är inte säker på att klomärken och krigsmålning hör till dem.
Hur vet ni det?
Va?
Ni är väl ingen man.
OK, jag är ingen man, men ni är ingen mamma.
Det är min uppgift att se till att mina barn får leva i en normal värld.
En värld med skola, kamrater, partners, och så småningom egna barn.
Ja, det är bra.
Ja. Jag vet. Och jag hoppas att de snart lär sig att glömma bort allt det här.
- Vi lär oss inte genom att glömma. - Vad vill ni jag ska göra?
De är bara barn, för Guds skull.
Barn har fört krig, byggt upp riken.
De är starka och modiga.
Förringa dem inte för att de är små.
Taylor!
OK, Taylor.
Ni kan stanna i huset.
Ni kan få min aura, mina andar, mina spöken. Hela baletten!
Men håll er borta från min bil, OK? Den är värre än förut.
- Bilen fortfarande arg? - Arg? Den är skitförbannad.
Kom in, Carol Anne, det regnar.
Kom in! Vad är det?
Carol Anne, kom, så går vi in.
Mamma! Pappa!
Snälla, kom in. Du blir ju genomblöt.
Kom in.
- Vad vill ni? - Har jag inte sett er förut nånstans?
Det är möjligt.
Jag reser så mycket. Jag tycker om att resa.
Tycker om att prata med folk. T.0.m. när det regnar.
Hunden fäller hår.
Hej-
- Hej. - Jag såg dig på köpcentrat.
Javisst. Jag kommer ihåg er lilla ängel där.
Får jag presentera mig.
Henry Kane.
Mamma!
Vet ni, jag måste säga att vi har fått nog av dörrknackare.
Pastor Kane. Det jag säljer är gratis.
Får jag komma in och prata med er om det?
Mamma, jag mår inte bra.
Vet ni, jag måste... Kan vi inte prata här ute?
Kom in, lilla stumpan så jag får ta tempen på dig. Kom, Robert.
Jag är glad att vi har tillfälle att prata när familjen är ur vägen.
Jag tror nämligen att ni har ett problem här.
- Jaså? - Ja.
Ni har visst en indian som bor här med er?
Taylor.
Så det är det han kallar sig för nu.
- Ni är i fara. - Vad menar ni?
Jag är med i en organisation som vill hjälpa familjer som er.
Familjer i kris
som utnyttjas av kvacksalvare med fuskmagi och falska lösningar.
Jag väntar mig inte att ni ska tro mig nu.
Men om jag får komma in så kan vi prata om det.
Jag vet inte. Det här är galenskap, det är vansinne.
Jag ber! Öppna ert hjärta och sinne för vad jag säger.
Han är farlig.
Jag kan se att han har ett starkt grepp om familjen.
Vem vänder sig er fru och era barn till med sina problem?
De vänder sig till honom. Visst gör de?
De litar inte på er längre.
Det ni är rädd för
är att ni inte längre klarar av
att hålla ihop familjen.
Hur vet ni det?
För att
jag är klok.
Och jag är er vän.
Och jag vet vad ni tänker.
Hur då?
Nu... släpp in mig
så kan vi prata om det.
Släpp in mig.
Är ni min vän?
Släpp in mig.
Pappa!
Nu! Innan det är för sent.
- Nej. - Ni kommer att dö därinne.
Allihop. Ni kommer att dö!
Ge er iväg härifrån!
Ledsen att se att ni fortfarande inte är övertygad.
Tack för en trevlig pratstund.
Det gjorde ni bra.
Vem var det?
Det var han.
Han?
Vad pratar ni om?
Han provade er kraft.
Han förekommer i många former, men det var han.
Nu är ni fast!
- Ni är på krigarspåret. - Fast?
Hallå där, Taylor, vad snackar ni om?
Er konfrontation med honom tog på er kraft.
Nu är det bråttom. Vi måste förbereda oss.
Förbereda oss?
Gode Gud.
Tequila. Vill ni ha en sup?
Nej. Jag drack förr, men jag har slutat.
Onda drömmar.
Ser ni något?
Nej.
Vad gör ni?
Söker kraft.
Jag också.
Ni känner er som ett löv som flyger omkring för vinden, eller hur?
Ja.
Det är rätt. Så känner jag mig.
Ända sedan ni föddes har någon gjort något med er.
Nej, det tror jag inte.
Man har gjort saker med er mot er vilja.
Och nu känner ni er hjälplös - som ett löv för vinden.
Taylor, det skulle hjälpa mig mycket
om ni sa vad ni menar så att jag förstår det.
Ni förstår mig.
Hur synd ni än tycker om er själv,
så måste ni ändra det.
Jag är krigare.
En krigare vill hellre bli besegrad och dö än handla mot sin natur.
Det är vägen som ni valt att ta. Antingen ni vet det eller ej.
Ni måste ta fullt ansvar.
Ansvar för vad?
Ansvar för allting. Allting i er värld.
Kom, Robbie.
Du ska göra ren din tandställning och komma ner.
Det är ju det jag gör, dumming.
Jag är ingen dumming.
Du är en tjatunge, visste du det?
- Låt bli. - Jag gjorde ingenting. En sån barnunge.
- Klar? Var är Robbie? - Han säger att han kommer.
- OK. - Pussa Katrina också.
Godnatt, småflickor. Rob! Skynda dig.
- Godnatt, min lilla raring. - Godnatt, pappa.
Å, det ringer!
Hallå?
Ja.
OK. Pappa, det är till dig.
Å, det kanske är försäkringsbolaget. Med goda nyheter!
Hallå?
Dö!
- Mamma! - Å Gud!
Stanna här.
Robbie!
Vi kommer.
Robbie!
Pappa, hjälp!
Taylor! Hjälp oss!
Snälla!
Hjälp! Taylor!
Håll fast, Robbie!
Kontakten! Diane, kontakten.
- Nej! - Grip tag i den!
Ut.
Taylor! Var i fridens namn var ni?
Vi är inte säkra här längre. Min son nästan dör, och här sitter ni.
Jag skyddade Carol Anne.
Det är henne de är efter. Inte Robbie.
Inte er eller Diane.
Carol Anne.
Varför kan ni inte låta oss vara i fred?
Ni kan inte behålla henne. Jag är inte död!
Han är kvar här.
- Han tycker att hon tillhör honom. - Men varför?
Jag vet inte, men han är van att få vad han vill.
Taylor...
Vem är han? Vad är han?
Han är en man besatt av en djävul,
förlorad i en dimension som omger vår värld.
Han tror att hans värld och vår är samma värld.
Men varför vet han inte att han är död?
- För det är han inte. - Hur är det möjligt?
Ingenting dör någonsin.
Precis som larven blir en fjäril,
förflyttar döden oss till ett annat existensstadium.
Denne man var ond
och hans själ är fortfarande ond, för han väljer att inte se ljuset
och gå över till en annan medvetandenivå.
- Hur ska vi kunna bekämpa varelsen? - Tills vi lärt oss hur han förgörs,
- får vi inte låta honom vinna. - Jävla bra plan. Ett sånt skitprat.
- Jag antar att ni har en plan. - Sånt skitprat!
Lyssna... kom inte ifrån varandra nu.
Den här anden är listig.
Han vet att er styrka är er kärlek
och han hatar er för det.
Han har försökt att dra isär familjen. Och han kommer att fortsätta.
Om han lyckas tar han över Carol Anne
och förgör er ande.
- Hej. - Tangina!
- Hej, Diane. - Vad gör du här?
Förlåt att jag kommer så här objuden, men jag måste tala med dig.
- Jag är glad att se dig. - Bra.
För vi har inte mycket tid på oss.
Under den gamla gravplatsen, verkar det vara en massgrav.
Direkt under ert hus.
Vilka är det?
Forskarna vet inte vad de är för folk.
Gravarna är inte markerade.
Men det finns uppteckningar om en religiös sekt
som försvann på ett mystiskt sätt.
- Vad hände? - Den religiöse ledaren var ett medium som
ledde sitt folk ut ur Kalifornien i början av 1800-talet för att starta ett nytt liv.
De försvann nära Cuesta Verde.
Mördade av indianer, trodde man.
Det kan vara de.
Är det nåt som är roligt?
Nja. Jag gillar den här hälsoklubben, vet ni.
Jag undrar bara när jag får nyckeln till mitt klädskåp!
Sinne för humor. Det är bra.
Ni kommer att behöva det.
Den här anden har avslöjat sitt äkta jag för er, hans fiende.
Nu när ni har sett varandra, kan det inte bli några misstag.
Ta den här röken.
O rök, gör honom ett med kraft och kunskap.
Här är ett foto på dem. Du borde titta lite på det.
Jag vet att det är svårt för dig, men det är något jag måste få bekräftat.
Du förstår,
jag litar inte längre på mina instinkter.
Nu... håll i det här
och säg vad du känner.
Å Gud! Jag har sett honom!
- Jag trodde det. Var? - Å Gud. Här!
I köpcentrat. Vid vårt hus. Vem är han?
Bara säg vad du känner.
Vem är han?
Jag har talat med de andra. De har sagt mig saker, men de säger att du vet mer.
- Jag vet ingenting. - Jo, det gör du!
Du har rest i en dimension som få människor har besökt.
Din dotter är mycket synsk.
Och din mor också, antar jag.
Och det är du också. Nu, säg vad du känner!
Det är han. Pastorn. De följer honom i döden som i livet.
De murar in sig i en grotta för att Kane berättar för dem
att världen håller på att gå under.
Kom med mig!
Den förespådda dagen kommer och går.
Men Kane släpper inte ut dem.
Nej, nej, snälla! Snälla, gör det inte.
Ja, nu förstår jag.
När du tog tillbaka Carol Anne till den här världen blev de rastlösa
för de hade fått smak på ljuset från hennes närvaro, hennes livskraft.
Nu vill de få tillbaka henne.
Den där mannen är inte längre mänsklig.
Han är Odjuret.
Ni måste ta tillbaka er familj till Cuesta Verde.
Va?
Den onda anden som förföljer er - han vet vem ni är,
var ni är, hur han ska hitta er, var era svagheter ligger.
Det bästa är att konfrontera honom, överraska honom på hans egen mark.
Men, Taylor, Diane och barnen, då?
De är er kraft.
Och ni är deras.
Är ställningen desperat, Taylor?
Det ni ser som desperat, ser jag som oundvikligt.
Jag har gjort vad jag kan.
Jag måste lämna er nu.
Jag tar hem er.
Vet ni, vi har ingen anledning att deppa.
Taylor är inte här. Men det är OK. Vi fortsätter - som en familj, en enhet.
Robbie, du vet vad jag har sagt om hjälmen och att äta.
Jag sa ju att jag inte är hungrig.
Minigolf. I morgon kan vi spela minigolf.
Vi kan hämta våra klubbor...
Vad säger ni om bowling?
Du tycker om bowling, raring.
Ut på skogsvandring, Rob, va?
Snabbpromenad.
Jag vet, vattenrutschkanan!
Vi sätter simring på E Buzz och knuffar i honom, och skrattar, det blir väl kul?
Så när Alice hade ramlat ner i kaninhålet, varför drack hon ur flaskan?
För att det stod "Drick mig" på den.
Skulle de ta henne till fånga och ta med henne nånstans otäckt?
Ja, men Alice kom hem igen, kommer du väl ihåg?
Visste hon varför de ville göra illa henne?
Det tror jag inte.
Det vet jag.
- Vad är det du vet? - Varför de är här.
Varför det? Varför är de här?
För de vet inte vart annars de kan ta vägen.
Hej, min lilla ängel.
Är du OK, pappa?
Ja. Jag vill bara ge min lilla flicka en kram.
Mamma och jag vill tala lite. Ensamma.
Gå och sätt på dig nattlinnet, lilla stumpan.
Vad är det som pågår, Steve?
Ingenting. Jag ville bara att vi skulle vara ensamma.
Carol Anne är upprörd.
- Känns det skönt? - Jag borde torka håret på henne.
Hon är OK. Hon är i säkerhet.
Steven, låt bli.
- Älskling! - Är det skönt?
- Låt bli! Inte nu. - Varför inte det? När då, då?
- Vad menar du? - Diane, jag har också behov.
Det verkar som om dina behov har tillfredsställts av flaskan i kväll!
- Steven, låt bli. - Anklagar du mig för att vara full?
- Jag anklagar dig inte för någonting. - Men det är vad du tänker.
- Nej, det gör jag inte. - Jag känner dig. Det är vad du tänker.
- Låt bli mig, Steven. - Diane!
Kommer du ihåg bara häromdan när du var sju år,
och hjälpte din mamma att plantera blommor i trädgården.
- Du såg det klart och tydligt. - Hur i hela friden kan du veta det?
För att jag är klok.
- Å, mamma Jess. Gråt inte. - Håll tyst.
Mamma Jess, gör inte en sån grimas.
Du tror att alla våra problem är på grund av Carol Anne.
Du önskar att Carol Anne aldrig hade fötts!
Du ville aldrig ha... Carol Anne!
Men du tänkte det.
Du tänkte det!
Du tänkte det.
- Diane har hemligheter för sig! - Nej. Låt bli!
Nej! Rör mig inte.
- Låt bli. - Jag känner dig!
- Jag känner dig, Diane. Jag känner dig. - Vad är det med dig?
Vad är det som händer med dig?
Varför gör du det? Vad är det som händer med dig?
Steven, sluta.
- Sluta! - Vi vill ha ängeln.
Den lilla raringen.
Jag älskar dig ju!
Vet du inte det? Jag älskar dig. Tro mig, jag älskar dig.
- Å Gud, låt bli mig. - Vad är det?
Vad är det som händer dig?
- Vad är det som pågår? - Låt mig vara.
- Vad är det? - Snälla!
Vad är det för fel?
Å, Steven, vad är det? Vad är det för fel?
Vad är det? Vad är det, Steven?
Steven!
Vakna!
Robbie!
Carol Anne!
Mina små barn, var är ni?
Stanna där ni är. Vi kommer och hittar er.
Barn?
Pappa, hjälp mig! Hjälp mig! Pappa!
Hjälp mig, mamma. Pappa!
Nej!
Jäklar.
Carol Anne! Robbie!
Jag kollar här inne. OK?
Å, mina små barn, svara mig. Snälla!
Är ni härinne?
Snälla ungar, kom fram!
Ungar?
Robbie?
Carol Anne! Snälla!
Mamma!
Å, lilla gubben, är du OK?
- Var är Carol Anne? - Vi kan inte hitta henne. Jag vet inte.
Garaget.
- Carol Anne! - Var är du?
Var är du?
Öppna dörren.
Lyft upp knoppen, duktig flicka.
Skynda dig.
Raring, det var inte pappa däri badrummet. Det vet du väl.
- Grip tag i det. - Herre Gud.
Pappa, akta dig.
OK, Diane! In i bilen.
- In där! - Öppna dörren, Carol Anne.
Steven, skynda dig!
Pappa. E Buzz.
E Buzz, in med dig!
In med dig, E Buzz. In här. Duktig pojke.
In med dig!
- Skynda dig, Robbie. - Stäng dörren.
Pappa, kör ut oss härifrån.
- Den rör sig inte ur fläcken. - Nej!
Den vill inte starta.
Starta! Snälla!
Rör på dig, för fan!
Kör, Steven.
Skynda dig!
Rör på dig!
Herregud.
Vi ska tillbaka till Cuesta Verde, eller hur?
Det är riktigt.
Men barnen, då?
Taylor sa att vi skulle tillbaka som en familj. Allihop.
Tror du på honom, pappa?
Du, det var riktigt duktigt av dig att gömma dig i bilen så där.
Det var inte min idé. Taylor sa att det var det enda säkra stället.
Pappa... tror du på honom?
Jag tror på honom, ja det gör jag.
Jag också.
Tangina. Tack gode Gud.
Jag visste att ni skulle vara här. Så jag var också tvungen att komma.
- Vi måste komma, Tangina. - Jag vet.
Men det är många faror som du måste ta hänsyn till, Steven.
- Är du OK? - Ja, jag är OK.
Försiktigt.
Du, om du inte vill fortsätta så kan vi åka tillbaka, vet du?
Nej, jag vill fortsätta.
Jag älskar dig mer än någonting. Kom alltid ihåg det.
Å, nej. Å, Gud. De håller på att...
De håller på att dö här. Å, Gud.
De sträcker sig efter hjälp som aldrig kommer.
Och allt därför att de dyrkar honom.
Kom med mig!
Diane!
Carol Anne!
Steven, var är du?
Pappa! Var är du?
Hjälp! Snälla!
Tangina... de är borta, de är över på andra sidan.
Vi måste få tillbaka dem. Du vet hur. Snälla!
Taylor!
Pappa!
- Taylor, var är de? - Jag kan se dem.
Det här är ingången. Anden är med dem.
De är i stor fara.
Håll ihop.
När ni hittar Diane och Carol Anne, måste ni hålla ihop.
Då kan ni inte komma över till evigheten. Jag ska försöka få tillbaka allihop.
Håll ihop. Ljuset från familjen kan övervinna honom.
Det här är ögonblicket som ni har rört er mot hela livet.
Ingången är genom lågorna.
Pappa, hjälp!
Det är en synvilla. Odjuret ljuger. Gå genom lågorna. Nu!
Steven, ta en lans!
Nej. Försvinn inte, Carol Anne!
Lilla barn, försvinn inte!
Hon är borta.
Det är för sent.
Jag har förlorat.
Pappa, titta.
Mitt lilla barn!
Tack gode Gud.
Det var väl en strid, va?
Jo... er bil.
Ja. Jo, den är lycklig.
Inte än.
Hur ska vi få den lycklig?
Den vill komma hem med mig.
- Har du frågat den? - Ja.
Och den är säker på saken?
OK, det är din. Ta den.
Vi tackar er.
Den startade första gången.
Adjö, Taylor.
- Pappa, gav du bort bilen? - Ja.
Men, Steven, vi har ingen... Vi behöver skjuts hem.
Taylor! Stanna! Bilen behöver mig, Taylor!
Översättning: Gunnel Clark
Swedish